КАТАПЛЕКСИЯТА Е НЕВРОЛОГИЧНО РАЗСТРОЙСТВО,
КОЕТО ПРИЧИНЯВА РЯЗКА МУСКУЛНА СЛАБОСТ.
Наздраве. - Да.
ПРИЧИНЯВА СЕ ОТ СИЛНИ ЕМОЦИИ, КАТО ГНЯВ, ИЗНЕНАДА И СТРАХ.
НО НАЙ-ВЕЧЕ...
Колко красиво.
РАДОСТ.
ОДА НА РАДОСТТА
Любов,
семейство,
радост.
Ако сте дошли,
то е защото обичате Марвин и Лайза много силно.
Поне един от тях.
И искате да споделите щастието им.
Знам, че аз искам.
Лайза...
Чарли, Купър, благодаря, че ми поверихте церемонията.
За мен е голяма чест и привилегия.
Знам, че покойните ви родители, Джери и Барб, щяха да го одобрят,
както и да ми дадат голям бакшиш.
Добре ли си? Мисли за нещо ужасно. - Да.
Дебели деца, делфини в мрежи за риба тон.
Сирия. - Дръж се.
Половината бракове свършват с развод. - Колко депресиращо.
Благодаря.
Какво, по дяволите?
Това е брат им Чарли.
Има някаква болест. Припада, когато е щастлив.
Има ли такова нещо? - Или просто е задник.
Запознах се с Лайза, когато беше малка като тиквичка.
Чарли и Купър показаха новата си сестричка на литургията,
сякаш беше Второто пришествие.
Бяха по-горди дори от майка ви и баща ви.
Стига, човече! Недей! - Добре ли е?
Брайън Уилсън, месо за вегани.
Козби. Козби. - Козби.
Хайде да приключваме. Готови сме. - Да, разбирам. Добре.
Марвин, вземаш ли Лайза? - По-бързо.
За добро и лошо, в болест и здраве, докато смъртта ви раздели?
Да. - А ти, Лайза, ще направиш ли същото?
Да.
Тогава с властта, дадена ми от щата Ню Йорк и Бог,
ви обявявам за съпруг и съпруга.
Не, не, не! - Внимавай!
Добре ли е? - Всичко е наред.
Случва се.
Чарли?
Ей!
Той е жив!
Какво изпуснах? - Тръгнаха за Белиз.
Съжалявам.
Гледай.
Преди да тръгнат...
Мартин подари една голяма кутия на Лайза.
Държеше се сякаш е много важно.
Не бяха бижута, спа процедури или бельо.
А панталони с крачоли на цип.
Ръката й потрепери. Помислих, че ще го удари.
Престани. - Сериозно.
Стига, човече. - Но тя е добре.
Чичо Джеф й заши устната.
Направо ги размаза, човече. Първият ред ще сънува кошмари.
Беше толкова красива, че не успях да потисна радостта.
Да. Не искаш ли пак да пробваш с "Зайрем"?
Не ми помага повече от упражненията, а от тях поне не се напикавам.
Добре, просто...
Не искам да умреш.
Всичко ще е наред,
стига да няма повече сватби. Никога.
Нали мога да разчитам на теб? - Ей.
Рита, сестрата на Марвин, те оглеждаше.
Така ли? - Да.
Сигурно харесва хора, които припадат.
Някои мацки обичат изпитанията.
Не нося сандали с чорапи. Имам нелечима неврологична болест.
Но поне не се вкисвай.
ПОГРЕБАЛЕН МАРШ
Хайде, ставай.
Нека ви помогна. - Благодаря много.
Няма проблеми.
БРУКЛИН ОБЩЕСТВЕНА БИБЛИОТЕКА
Малката ти сестра се е омъжила.
Сигурно се чувстваш стар. - Лайза прави всичко първа.
Когато беше на 12 г., ме накара да пуша марихуана.
Стига. Не искаш ли да се влюбиш?
Искам, разбира се.
Предпочитам да пропусна медения месец и направо да си делим дезодоранта.
Съсипваш ме, човече.
Прав си, Чарли.
Намери човек, който да забравиш, че е там.
И като те напусне, сякаш си изгубил котка.
Нямах предвид точно това...
Трябва да внимавам.
Трябва да намеря жена, която мога да си представя по анцуг.
Слушаш ли подкаста "Модерна любов"?
Не. Ами ти? - Непрекъснато.
Онзи ден разказаха за една двойка. Той бил глух, а тя - сляпа,
така че не можели да разговарят, но били щастливо женени за 15 години.
Какво станало?
Убила я безпилотна кола.
Гадна работа. - Благодаря за помощта, Виктор.
Млъкнете, всички. Трябва да се съсредоточа.
Не е нужно да реагираш така... - Не знам за какво говориш.
Заведох те на бейзболния мач. Държеше се като луда.
Луда ли? Има ли етикет, като ходиш на бейзбол?
Това е Малката лига. С деца! - Да, добре.
А ти защо се напи?
Какво друго да правя там?
Седни за малко.
Помолих те да се успокоиш.
Казах да се успокоиш, а ти...
Това е най-досадното нещо, което можеш да чуеш.
Просто се успокой, не е... - Спри да го повтаряш.
Успокой се!
За какво говорят?
Напоследък много работя върху себе си.
Опитвам се да стана по-добър човек.
Късаш ли с мен?
Да. - Сериозно ли?
В библиотека сме.
Затова ли ме доведе тук, за да не викам?
Не.
И двамата знаем, че си пламенна.
Това евфемизъм за "шумна" ли е?
Ядоса се. - Евфемизъм е страхотна дума.
Ето още една. Ти си откачена.
Скапаняк... - Хайде, стига.
Чудесно.
Сериозно ли? На ти!
Извинете, може ли? - Госпожице?
Моля ви, слезте. - Тук горе ми харесва.
Тя е откачена. Не само няколко дни, а през целия месец.
Боже мой!
Този нещастник ме доведе тук, за да скъса с мен.
Да, реших, че поне веднъж ще млъкнеш.
Извинявай. Защо просто не изпуснеш парата? - Какво?
Качи се на масата. Имаш нещо за казване.
Кажи го.
Добре. Например "да си мълча".
Не е нужно да си мълча за нищо. - Никой тук не е съгласен.
Най-странното е, че дори не знам как се събрахме.
Той е груб със сервитьорите. Не вдига, когато майка му го търси.
Скубе си веждите. - Отчасти съм грък.
И приятелите ти не го харесват? - Да.
Не разбират какво виждам в него. А след известно време
това е причината да съм с него.
Разбира се. Обичаш да правиш грешни избори.
Да. Значи тя е виновна.
Ей, ей! - Г-це, дайте книгата на Лавел.
Не се бъркай или ще я скъсам. - Само приказва.
Госпожице?
Госпожице!
Никога няма да скъсаш подвързията.
Подсилена е.
Но може да пробваш страниците. - Чарли.
Моля те. Започни по средата. Хайде, направи го.
Да! - Ето. Приятно е, нали?
Харесва ли ти? - Сега шумна ли съм?
Просто се успокой. - Да се успокоя ли?
Да се успокоя?
Да се успокоя!
Нека те питам нещо.
Мислеше ли, че ще се получи?
По-добрият въпрос е
наистина ли искаше да се получи?
Добре, ще скъсаме.
Мина според очакванията.
Благодаря. - Как го направи?
Както слепецът се учи да слуша, но Чарли разбира от болка.
Защо се намеси? - Какво?
Просто се опитах да успокоя нещата.
Справяш се добре. - Налага се.
Извинете! - Не го прави повече.
Ще си тръгна по-рано.
"Епидемия от морбили. Здравните власти са притеснени."
Благодаря.
Браво!
Кели! Точно така!
Едно, две, три, четири, пет,
шест, седем, осем, девет, десет!
Вирусът "Зика", Конгресът.
О, боже.
Глад в Дарфур.
Бял мъж с плитки.
Чарли. - Здравей.
За малко да закъснееш. - Да. Благодаря.
Завърза ли се? - Да.
Търсят те. Тя ти е донесла нещо.
Тя ли?
Не. Кажи й, че съм умрял. - Вече й казах, че си тук.
Станало е внезапно. - Ехо?
Здравей, г-н библиотекар. - Още книги ли ще хвърляш?
Дойдох да ти благодаря, че ме защити онзи ден.
Не те защитих. Просто исках да те сваля от масата.
Въпреки това благодаря.
За теб е. Да замениш другата. - Нямаше нужда.
Поне това мога да направя. - Ти унищожи първо издание.
Извинявай, но ти ме насърчи.
Добре.
Мислех за нещо, което каза онзи ден. - Да.
Исках ли да продължи? Разбрах, че не съм.
Добре, че сложи край.
Но защо започнах обречена връзка?
Попитай онзи тип. - Вината не е негова.
Всъщност само той е виновен.
Но разбрах какво ще стане, като отмени среща, за да гледа лодки.
Случва ми се за втори път. - Махни се от морето.
Не мога да устоя на мъжете, с които нямам бъдеще.
Да.
Тук е толкова тихо. Не ти ли се иска да крещиш?
Моля те, недей.
Пробвал ли си да крещиш? Забавно е. - Знам, но това не е най-важното.
Наистина ли? - Вече не съм сигурен.
Благодаря още веднъж.
Аз съм Франческа, между другото. - Чарли.
И на мен ми беше приятно да се запознаем, Чарли.
Да! - Ще я оставя тук.
Да.
Трябва да разберем нещо още сега.
Обратен ли си?
Няма проблеми, ако си, но трябва да разбера,
защото емоциите ми идват в повече. - Не съм обратен, Лавел.
Да не си евнух?
Какво? - Не е честно.
Няма да излезеш с нея заради вида й. Не е виновна, че е секси.
Не е само това. Заради държанието й е. Заради смеха й. Заради книгата.
Тя е толкова...
Толкова.
Струва ми се, че я харесваш. - Това е проблемът.
Да говорим по същество, Чарли.
Качеството на спермата намалява след 35-тата година.
Благодаря ти, Виктор.
Понякога трябва да рискуваш. Или животът ще те подмине.
Да, да.
Добре!
Какво? - Добре, ще изляза с теб.
Аз...
Не мисля, че те поканих.
Как ти звучи в 14:00 ч. в събота?
Майка ти ли ще те докара? - Нашите починаха.
Добре тогава. Събота в 14:00 ч.
Ще си сложа крем.
Страхотно. Искам да кажа добре.
Доскоро.
Почакай. Не искаш ли номера ми?
Обади се на рецепцията. Сега трябва да вървя.
Не знам. Просто не разбирам.
Не си ходил на среща от години.
Защо точно тя? Защо сега? - Не знам.
Така се ядоса, не беше на себе си, въобще не се контролираше.
Беше вълнуващо. - Въобще не разбирам.
Тя е всичко, което избягвах.
Привлича ме като молец. - Към пламък.
Фразата завършва със "смъртоносен пламък". - Да, знам.
Какво се чудиш? Всичките ти ризи са еднакви.
Защо ризите ти са еднакви? - Избягвам комплиментите.
Тя знае ли?
Франческа...? - Шегуваш ли се?
Здравей. Лекарите ми забраниха да се забавлявам.
Подай ми кабърчетата.
Не.
Чарли, прекалено е жестоко. - Работи.
Добре.
Може да сложиш колкото искаш канцеларски материали в обувките си.
Рано или късно тя ще разбере.
Срещите са забавни.
Не и тази.
Единственото хубаво нещо за Алцхаймера на баба беше,
че тя забрави жалкия си живот.
Беше се родила в Хувървил,
от грешната страна на релсите.
Там, където умират мечтите,
а надеждата угасва още в люлката.
Твой приятел ли е? - Не.
Милдред Мънч нямаше надежда.
Нямаше мечти,
значи нямаше какво да губи.
Норман, кучи сине, намери си работа!
Намери си работа или си търси друга съпруга!
Това са празни заплахи, както ти си празен човек...
Имаше ли добри отзиви?
Не проверих.
Не, моля те! Аз...
Защо?
И тогава, приятели, Милдред Мънч,
моята скъпа Мили стана...
...проститутка.
Мастурбация!
Сериозно, защо дойдохме? - Мастурбация? Първата е безплатна!
Защо сме тук?
Извинете, пиесата ми да не прекъсва разговора ви?
Не. - Не си купих билет за разговора ви.
Извинете. Млъкваме. - Да, да...
Продължете. - Съжалявам.
Благодаря, че ми разрешихте да продължа с пиесата си.
Веднага ще се пренастроя. - Да си вървим.
Ще се престоря, че не ме разсеяхте. - Съжалявам.
Защо не прескоча до частта, когато първородното й дете умира от диария?
Диария!
Казах...
Диария.
Диария! - Добре. Да, знам.
Но ако трябва да сме честни,
ние все пак...
Диария? - Да, диария.
Стига, съчувствам му.
Къде сме? - Това е...
В опасност ли сме?
Така започва да изглежда. - Стой до мен да не те отвлекат.
ГОЛЯМАТА ДЕПРЕСИЯ
Разкажи ми за болната си леля. - Много странно флиртуваш.
Извинявай.
Стори ми се важно. Нещо, което преживяваш.
Да, иска ми се да не го преживявах.
Разбира се, но се държа глупаво, така че не ми обръщай внимание.
Няма нищо.
Но като стана дума...
Трудно е.
Тя ми е като втора майка, защото майка ми умря от същата болест.
Ракът на гърдата се предава в семейството ми,
така че знам какво ме чака.
Виж колко съм забавна.
Съжалявам, Франческа. Това е ужасно.
Благодаря.
Не е само зле.
Много се сближих със Силвия, откакто живея с нея,
което означава, че ще боли още повече, когато тя...
Ще приключа с Ню Йорк.
Ще си тръгнеш ли?
О, да, но аз винаги го правя.
Изгубих близък човек, когато бях малък.
Дядо ми Джейкъб. Беше най-добрият ми приятел.
Имахме същата... Имахме много общо.
Всяка неделя ме водеше на въртележка и ми даваше да се возя колкото искам,
дори и след като той слезеше.
Никога не съм бил толкова щастлив.
Сега щастлив ли си?
Не и колкото Милдред Мънч. Диария.
Обикновена диария.
Обикновена ли? Дори не е специална. - Не.
Не ти се е случвало. - Точно. "От грешната страна."
"От грешната страна на релсите." Като Трой Маклур.
Как можа да ме заведеш на тази пиеса? - Старая се.
Аз съм тук.
Леля ми сигурно още е на карате, ако искаш да пийнем.
Да пийнем ли? Часът е 15:30. - Да.
Не става въпрос за питието.
Да, защо не?
Така ли? - Да.
Разбрах защо искаше да излезем през деня.
Имаме повече енергия за забавления.
Чарли! За бога! Чарли!
Чарли!
Кръвното налягане е 160...
Д-р Рамирес да се яви. - Пулс 83.
Да го закараме в "Травми". - Чарли...
Хайде.
Извинете. Извинете.
Търся Чарлз Грийн. - Заради Чарли ли сте тук?
Аз съм Франческа. - За бога. Нищо чудно.
Извинявай.
Здрасти. Купър, брат му.
Как мина? - Как така? Озовахме се тук.
Да. Казаха ли ти нещо?
Че не си е счупил врата, което е добре. - Май сте се харесали, а?
Да, искам да кажа... Така мисля.
Не знам. Тъкмо се качвахме по стълбите, когато той се строполи.
Мисля, че припадна от жегата.
Да. от жегата. Вероятно.
Случва се често. Трябва да пиеш течности. - Добри новини.
Чарли се е порязал лошо и главата ще го боли,
но няма счупвания, така че този път всичко е наред.
Този път ли? - Да.
В картона пише... - Чарли има нещо.
Според някои е болест, но за други е сладка чудатост.
Болест, причинена от липсата на хипокретин в мозъка му.
Химичен сигнал, който ни държи будни.
Тялото на Чарли мисли, че е заспало.
Чудатост.
Болест.
Здравей.
Здрасти.
Ама че работа.
Сигурно съм припаднал. Трябват ми течности. - Знам, Чарли.
Как се казва?
Катаплексия.
Технически нарколепсия с катаплексия.
Семейна черта е.
Дядо ти Джейкъб? - Да.
Да.
Като малък мислех, че само спи, защото е стар.
Но започна да се случва и с мен.
Всяка силна емоция го задейства.
В моя случай
най-вече когато съм щастлив.
Благодаря.
Защо не ми каза?
Имах приятелка
в колежа, казваше се Алис,
и тя знаеше,
но не ме разбираше.
Беше ми първата
и не знаех какво ще стане, когато най-накрая...
Когато ти...
Не е смешно.
Хайде, смешно е. - Въобще не е.
Откъде... Какво? - Ни най-малко.
Съжалявам. - За бога.
Добре, прав си. Не е смешно.
Събудих се гол, по гръб,
заобиколен от половината общежитие.
Взели ме за умрял.
Оттогава
не съм имал приятелки.
Нямам пари за застраховка.
Днес е било специално за теб.
За мен също.
Нали не излизам с мъже, с които имам бъдеще?
Да се откажем, докато сме напред.
Поех риск. Очевидно беше лоша идея.
Не се тревожи. Просто няма да бързаме.
Ще ходим на скучни срещи. - Няма да стане.
Като в ботанически градини. - Не е толкова просто.
Симпозиуми, лекции, остров "Рузвелт"... - Моля те,
спри.
Трябва да те прегледам. - Да.
Беше ми хубаво с теб. Искам да те запомня така.
Погледни към мен.
Болка от едно до 10? 10 е най-силно. - Две.
Добре. Втриса ли те? - Не.
Вие ли ти се свят? - Не.
Главоболие? - Вече не.
"Ами старото му зайче?" - попитала гувернантката му.
"Това..." - казал лекарят,
"Пълно е със скарлатина, веднага го изгорете".
И сложили малкото зайче в торба със старите албуми със снимки
и много други боклуци, която занесли в края на градината.
Мястото било идеално да запалят огън."
Много тъжна история. Прочетете ни нещо смешно.
Да, смешно. - Смешно!
Тук се разказва за нещо. - Смешно!
Наистина ли? - Хвърли я в огъня!
Добре. Да видим тази книжка.
Казва се "Къде отиде скъпата ми баба?".
Време е да отидем до тоалетна. - Тоалетна!
Да. Знаете защо.
После Чарли ще ни прочете "Пръдливото куче Уолтър".
Да! - Да!
Пръдни, пръдни, пръдни!
Да знаете, че Уолтър пърди, защото е ял човешка храна.
Колко тъжно. - Това пътуване е скапано.
Ей, ей! Това не е хубаво, Дианджело.
Г-н Чарли имаш лош ден.
Не му обръщай внимание. Бащите му се развеждат. - О, боже.
Какво прави тя тук? - Нищо хубаво.
Как е? - Здрасти.
Добре.
Как си, Чарли?
Чувствам се ужасно.
Беше планирал депресираща среща, а заради мен си счупи главата.
По-добре си върви. - Почакай. Наред ли е всичко?
Не знам как да ти отговоря.
Върнал си се на работа.
Добре, значи всичко е страхотно.
Знам, че не искаше да бързаме, а аз развалих всичко.
Просто...
Потърсих физическа връзка, защото исках да избягам от емоционалната ни връзка...
Фран, моля те, спри. Не мога да го направя.
Ако си търсиш приятел, не съм аз. - Искам да разбера защо го правя.
Търсиш забавления? Бягство? Брат ми е за теб.
Какво?
Не искам друга връзка, Чарли. - Добре, няма да имаш.
След шест седмици ще се е махнал. - Шест седмици са 42 дни.
Умножаваш много добре, Фредерик. Това хлапе е само на пет години.
Той е секси детски учител. Виж му челюстта. Схрускай го.
Ей, Купър, направи ми услуга.
Заведи я на кафе. Разкажи й как си скачал с парашут с Лайза Минели.
Беше дребен азиатец, който приличаше на Лайза Минели.
Ужасно съм объркана и леко засегната.
Не искам да пия кафе с брат ти. Извинявай.
Тогава си поръчайте чай. Или не излизайте, не ми пука.
Моля те, просто ме остави на мира.
Джеф Чо. - Какво?
Казваше се Джеф Чо.
Това беше голяма грешка.
Какво се надявах да чуя? "Опита се да ме убиеш, но нищо."
Знам, че се чувстваш зле.
Довери ми се, Чарли ще се оправи. Свикнал е с това.
Виждал съм го да припада, защото е уловил риба.
Веднъж намери награда в зърнената закуска и припадна.
Когато "Джетс" спечелят, което е рядко...
За секунда си помислих, че съм специална.
Знаеш какво искам да кажа.
Да. Обидите ти наистина ме утешават. - Страхотно.
Благодаря, Купър.
Това фамилията ти ли е? - Кръстили ме на кучето.
Не е вярно. - Кълна се, на сто процента.
Да, санбернар.
Умрял е преди да се родя и Чарли започнал да ми вика Купър.
Явно съм бил космат.
Благодаря ти.
Доскоро.
Ей, къде отиваш? - Кобъл Хил.
Чудесно. По път ни е. Ще те закараме.
Добре. - Но ще се возиш в жълт училищен автобус.
Да, добре. Разбира се. - Да действаме.
Ей, Дианджело. Имам ново другарче в автобуса.
Просто искаше да ми каже всичко, което не успя да ти каже.
Беше като потоп от думи. Да ти разкажа ли?
Не, не държа. - Не те обвинявам.
Нека остане в миналото.
Накрая май се харесахме. - Така ли?
Да, тя обича да се смее. Не съм толкова забавен...
Напротив. Имитираш Де Ниро.
Така ли? - Да.
Започва се. Започва се.
"Нос Страх."
Кажи реплика.
"Не може да откаже офертата ми." - Това е Брандо.
Но все пак е той? - Преди, предполагам.
Нещо такова. - А сега - "Добри момчета".
"Виж кой говори!" - За бога.
Знам, че това не е вярно.
"На мен ли говореше?"
Това беше ужасно.
Както и да е, може да я поканя...
На среща.
Франческа ли? - Ако нямаш нищо против.
Не, нямам. - Добре, защото не искам да...
Не, разбира се. Двамата сте един за друг.
Сигурен ли си? - Да.
Добре.
Най-евтината ви бира, моля.
Купър, каква приятна изненада.
Това място е страхотно. Май не се е променило от 50 години.
Струваше скъпо да изглежда така.
Ти ли си собственикът? - Аз ли? Не.
Аз съм дневният управител.
В този квартал още пият "Пабст".
Знаем, че е ужасна. Колко смешно!
Да си я поделим? - Не мога да пия на работа.
Трябваше да си учителка.
Може би друг път?
Ще си взема малка почивка от мъжете.
Особено след като едва не убих последния. Последните двама, всъщност.
Имаш късмет. Казват, че съм много труден за убиване.
Харесва ми да разговаряме и мисля, че си чаровен,
като санбернар.
Да. - Но Чарли...
Той е този, който ни запозна. Питах го, няма нищо против.
Иначе нямаше да съм тук.
Франческа? - Да?
Може ли да изляза в почивка? Трябва да се обадя на баба,
но група пияни разносвачи крещят "цици", докато говоря.
Разбира се, скъпа.
Здрасти, аз съм Бетани. Хубава тениска. Памукът Пима ли е?
Не знам.
Щеше да знаеш, ако беше Пима.
Усеща се като бебешка косичка.
Да, не се усеща така.
Значи е египетски памук, който също е хубав.
Да.
Добре, довиждане.
Ей, изслушай ме.
Какво ще кажеш да уредим Чарли с някоя като за него?
Снощи ходих на семинар за историята на сандалите.
Казваше се "Да извървиш 10 хиляди години в обувките ми".
Бетани ли?
Звучи сякаш може да е имало кон като малка.
Едва ли. Работи в бара на Франческа.
Но не е като нея. По-сдържана е. - Срамежлива ли е?
Не, не точно. Не е толкова буйна.
Всъщност е много тиха.
Излизай с Франческа, без да й търсиш заместничка.
Честно, това ми беше идеята, но тя наистина е идеална за теб.
Мога ли да си я представя по анцуг? - Горнище и долнище, човече.
Това е зловещо.
Не съм сигурен. Не искам пак да се развълнувам.
Не мисля, че това ще е проблем. - Нима?
Здравей.
Къде в библиотеката мога да намеря информация за амаранта?
Семената ли?
Да.
Древните семена, култивирани от ацтеките,
които се завръщат заради голямото съдържание на протеин и вкуса си на ядки.
Разбира се. Насам. - Добре.
Ето тук.
"Амарантът и вие."
Има много историческа информация, както и рецепти.
Благодаря, Чарли. - Моля. Какво?
Аз съм Бетани.
Казаха, че имаме много общо. - Май са били прави.
Защото харесваш книги. - Да. Обожавам ги.
Харесва ми как миришат. Старите книги.
Това се нарича фурфурол.
Фурфурол? - Да. Фурфурол и ванилин.
Летливи вещества, които изпускат хартията и лепилото, докато се разпадат.
Сигурно има и плесен.
Някои хора го намират за... - Романтично.
Да, романтично. - Да.
Как ти звучи "Амарант и нахут с агнешко"?
На среща ли ме каниш? - Не.
Просто питам дали да го сготвя, ако ти ме поканиш на среща.
Бетани, искаш ли да излезем някой път?
Добре.
Чудесно. В петък?
В петък ще правим прежда. Бих го пропуснала, но ще е от алпака.
Добре. Събота?
Идеално. - Да.
Ще сготвя амарант.
Погледни. - Добре.
Харесвам я.
Приятна е.
Да, точно такава е.
Приятна е. - Нали?
Запознахме се и си казах: "Какво приятно момиче".
Ще видим какво ще стане.
Ще излизаш ли с Франческа? - Г-н Купър си има приятелка!
Стига. Знаеш, че не харесвам етикетите, Дианджело.
И, да, ще изляза с г-ца Франческа в събота вечер.
Но не знам къде. Помогни ми. Какво обича да прави?
Защо ме питаш? Ти излизаш с нея. - Ти ни събра!
Технически.
Тя ме плаши.
Понякога ми се струва, че водим три разговора
и не мога да следя нито един. - За бога.
Много харесва "Баухаус".
В галерията има ретроспекция на Оскар Шлемер.
Точно за това говоря. Търся нещо забавно.
Трябва да я разсея. За нула време помръква.
Купър, тежко й е заради леля й.
Знам и е много тъжно. Нека не говорим за това.
Трябва да пишкам! - Аз също, Фредерик.
Хайде, побързайте. Да вървим.
Защо просто не отидете на някое
шумно място?
Как е коктейлът ти? - Какво?
Коктейлът. Хубав ли е?
Само за шест месеца.
Преди това живях в Сан Франциско. Ами ти?
Много е вкусен. Толкова е пикантен.
Пикантен е!
Никой не го очакваше.
Всички се бяха надъхали за алпаката, но учителката извади вълна от як.
Един дори трябваше да излезе. - Звучи напрегнато. Благодаря.
Страшно напрегнато. От сега нататък по-добре да не свиквам с нищо.
Да, мисли за себе си.
Това е амарант и нахут.
Но без агнешко.
Извинявай, съжалих го.
Не, няма нищо. Изглежда прекрасно. Благодаря, че сготви.
Моля.
Обичам да готвя в чужди кухни.
Като прозорец към душата е.
Какво видя в моята?
Ужасно тъпи ножове.
По-точно е, отколкото си представяш.
Вкусно е.
Имаш ли деца? - Какво? Не, защо?
Видях, че си залепил дунапрен за ъгъла на онази масичка.
Сестра ми го направи за сина си, който се учи да ходи.
По дяволите.
Нямам нищо против децата. - Не е това, Бетани.
Има нещо, което заслужаваш да знаеш.
Имам катаплексия. Мога да припадна, когато изпитам силни емоции.
Силни емоции ли? Как така? - Може да е всичко - страх, гняв, изненада.
В моя случай е предимно...
Радост.
Това е ужасно.
Да, не е хубаво, но виж,
никой не казва, че не мога да изпитвам леки, спокойни емоции.
Много ми харесват.
О, боже. Притесних ли те с вълната?
Не.
Предполагам, че всички сме странни.
Боб Нюхарт ме привлича сексуално.
Какво? - "Рок Лобстър"!
Ела! - Добре.
"Рок Лобстър"!
Донесох филми, но сега се чудя.
Гледал ли си "Тайната на мишоците"?
Накрая щях да полудея.
Мисля, че ще се справя. Вече съм седнал.
По-добре да внимаваме.
Хей.
Изпитахме неизразимите изживявания на войната.
Младините ни бяха докоснати от огъня.
Гражданската война се водеше на 10 000 места, от Валверде, Ню Мексико,
и Тулахома, Тенеси,
до Сейнт Олбанс, Върмонт, и Фернандина на брега на Флорида.
В нея се биха над три милиона американци.
Приятно е. Чувствам се добре. - Над 600 хиляди души,
2 процента от населението, загинаха в нея.
Да, аз също.
Църквите подслониха умиращите...
Да ти повикам ли такси или ще се качим заедно?
Почакай. Леля ми е.
Да не те чака?
Не, по-скоро повръща.
По дяволите.
Добре.
Ела у нас. Ще отворим бутилка вино.
Не мога. Трябва да я нагледам.
Разбира се.
Мога да ти помогна.
Не се тревожи. - Добре.
А и не искам да й казвам за нас, ако нямаш нищо против.
Аз съм развлечението ти за уикенда. - Благодаря.
Свободен съм и през седмицата, но не бързай.
Май ще се поразходя.
Какво...?
Как боли само. Докъде съм?
Коляното ви да е нагоре, а пръстите - навътре.
Около един метър.
Казва, че ще те научи да правиш шпагати за един ден.
Тя е на 9 години, Силвия.
Наперено хлапе.
Искам да я видя след 60 години.
Трябва да поговорим за нещо. - Да? Какво?
Ако ще си правя мастектомия, си мисля за импланти.
Много големи, истински бомби.
Това ли искаше да ми кажеш?
Исках да те подготвя. - Благодаря.
Щом ще те направи щастлива.
Как върви с Пупър?
Купър?
Страхотно. Малко е странно да излизам с брата на Чарли.
Но честно казано, радвам се, че скъса с мен.
Вече се грижиш за един инвалид.
Когато разбрах за неговото...
...състояние,
не исках пак да го нараня.
Да, мислиш само за него. - А и Купър е точно за мен.
Много е забавен.
Кара ме да се смея.
Какво следва в списъка ми?
Да видим.
Искаш да отидеш на азиатски масаж край "Пен Стейшън",
за да разбереш дали го правят.
Сещаш се!
Сериозно ли? Нали искаше да изкачиш Мачу Пикчу?
Какво? Едва не умрях! - Развратница!
Хайде, дишай.
Подай!
Ах, ти...
Две за теб.
Ще доведеш ли Бетани при Лайза? Умира да се запознае с нея.
Да, а ти ще вземеш ли Франческа? - Най-вероятно.
Възможно е доста да поговорим.
Казах ли ти за най-новото ми откритие? Срещи с филми.
Всъщност отдавна ги има.
Да, защото са страхотни Говориш ли, ти казват да млъкнеш.
Много хитро.
Все някога ще трябва да говориш с жената, с която излизаш.
Предполагам. Защото очевидно изчакваме да правим секс.
Какво? - Не съм лъскал толкова от гимназията.
Интересното е, че се върнах направо към мексиканските теленовели.
Сигурно е заради случилото се с теб.
Какво се е случило с мен?
Тя каза, че иска да спре да прави секс като заместител на интимността.
Или пък беше обратното. Както и да е, ти си виновен!
Да! Да!
По дяволите.
Хванах те.
Държиш ли ме? - Да. Всичко е наред.
Това е Храмът на Великия ягуар или Храмът на А Какао.
Това е погребална пирамида от следкласическия период.
Феноменално. Просто феноменално.
Благодаря, че я сподели.
През 1962 г. открили гробницата на владетеля на маите Хасау Чан Кауиил.
Май ще отнеме доста време. - Направо ме убий.
А тук отиваме в Северния акропол, който е след Големия площад.
Има ли карти? Затруднявам се да следя всичко.
Предстои топографско проучване.
Има ли снимки от плажа?
Нима само се катерихте по скалите?
Снимките от почивката ще са след прекъсването.
Скъпи? - Какво?
Прекъсване ли каза?
Може да ни потрябва алкохол. - За това е прекъсването.
О, боже.
Скъпи.
Подобна е на другите пирамиди.
Ще се ориентирате с тази карта. Тикал е тук.
Събуди се. - Не спя.
Хъркаше. - Не.
Може да съм бил аз.
Сънувам ли?
Ще разбереш, че сънувам, ако правя секс с Нала от "Цар Лъв".
Не се смей. Бях влюбен в нея.
Ще се задъхате след 4 стъпала.
Електричеството в Белиз 110 или 220 волта е?
110, също като в САЩ. - Въпреки английското влияние?
Всъщност е много интересно. - Наистина.
Днес си в добро настроение.
Аз ли? - Да.
Предполагам. Беше забавно.
Да не вземаш ново лекарство? - Не.
Пих силно лате.
Защо попита? - Просто...
Не знам.
Изглеждаше толкова щастлив с Франческа, а мислех, че не можеш да говориш с нея.
Беше преди това. - А ти каза: "Значи е там"?
Значи изобщо не си щастлив?
Не. Предполагам, че съм достатъчно нещастен.
Странно е. Изведнъж мога да съм с нея.
И се чувстваш щастлив? - Да.
Добре.
Купър е кабърчетата ти за обувки? Той знае ли?
И не искам да му казваш, защото ще се почувства странно.
Да, наистина ще е странно.
Пази ли се?
Много е хубава.
Знаеш, че си падам по момчета, но...
Бих я...
Ей. - Чакай, какво правиш?
Трябва да поговорим.
Точно сега ли? - Да.
Не мога повече. Топките ми ще се пръснат.
Сериозно ли? Почакай.
Мъжът има нужди, а мисля, че и жената има, но...
Пареше ли?
В момента не й е лесно. - Знам.
Знам. Съчувствам й.
Просто не мисля, че съм подходящ. Не съм направен за това.
Трябва да скъсаме. - Не!
Изключено. Иначе се разбирате, нали? - Да.
Тя има проблеми, а ти й помагаш.
Не я изхвърляй, защото повече няма да я видим.
Ние ли? - Ти.
Да, да. Добре.
Казваш, че е заради нея. - Определено не е заради теб.
Добре.
Мога да я опозная по-добре. - Добра идея.
Интересна е. - Да.
Няма телевизор. - Стига!
Не, наистина няма телевизор.
Ето.
Това е шанс да се развиеш. Научи се да готвиш, да танцуваш.
Ще ти уредя карта за библиотеката.
Добре. - Става ли?
Да, ще се получи добре.
Чета "Ню Йоркър" при зъболекаря. Ще се справя!
Вярвам в теб.
А и когато правим секс...
Вярата ми намаля.
Да.
Благодаря, братко. - Моля.
Не мога без теб. - Знам.
Извинявай. Имам ерекция.
Марвин, благодаря много. Беше толкова обстойно.
За мен беше удоволствие. Жалко, че не успях да пусна записа.
Маймуната ревач направо ще ви върне в джунглата.
Звучи като... - Няма нужда.
Знаете ли какво?
Използвахте ли подаръците, които ви дадохме на сватбата?
Още не. - Какви са?
Подарихме им по една нощувка в Райнбек. Най-вече за Чарли.
Там е доста скучно. - Звучи страхотно.
Мислех, че ще е забавно, ако отидете всички заедно.
Да. - Не знам.
Хайде, ще ходим да берем ябълки. - Защо не?
Сезонът на ябълките ли е? - Тогава боровинки.
Все нещо ще берем.
Звучи забавно. Защо не?
Защо не?
Разбира се, защо не? - Защо не?
Защо не?
ДОБРЕ ДОШЛИ В РАЙНБЕК 1688 Г.
Това е!
Виждате ли? - Тук е.
Наляво, завий наляво. - Тук ли е?
Добре, скъпа. - Слава богу.
Слава богу. - Какво?
Радвам се, че съм жив.
Добре. - "Аполо 13" кацна по-лесно.
Да ти помогна ли? - Да.
Много е красиво. Гласувам да останем тук и да не се качваме повече в колата.
Стигнахме, нали? Само се оплаквате!
Да, но искаме да преживеем уикенда. Благодаря.
Какво е това?
Виолончелото ми, ако искаме да пеем.
Може ли да пеем с виолончело? - Всичко е възможно.
Браво. Остави на мен.
Може ли? Благодаря много. - Моля.
Истински звяр. - Внимавай. Антика е.
Ние ще донесем нещата. Вие се настанете.
Да. - Добре.
Взе ли всичко? - Да.
Ей, ей.
Наистина ли нямаш нищо против?
За кое? - За мен и Франческа.
Държиш се странно. - Казах ти, че няма проблеми.
Ходихме на една среща и се озовах в болницата.
В миналото е. Сега съм с Бетани. - Добре.
Защото мисля, че ще е този уикенд.
Кое?
Да.
Поздравления. Какъв е поводът?
Няма повод. Просто усещам, че е готова.
Отдавна съм готов. Казах ли ти, че спрях теленовелите?
Сега гледам "Фуд Нетуърк". Цял уикенд бях с Рейчъл Рей.
Това е притеснително. Джада ди Лаурентис - може би.
Наистина ли?
Ехо!
Настанихме се.
Това място е чудесно!
Стаята ти много ще ни хареса. Като от роман за Нанси Дрю е.
Не знам какво значи това...
Това малки целувчици ли са?
Супер!
Тези двамата не си губят времето.
Боже, ама че съм развратна.
Не спирайте, моля. Ние ще подремнем.
О, не. Чакайте, чакайте. Току-що дойдохме.
И на мен ми се гади от колата.
Стига. Не дойдохме чак дотук, за да спим. Да отидем за антики.
За антики ли? - Да.
Откога ходиш за антики? - Шегуваш ли се? Обичам старите неща.
Трябва ми нова маслобойка.
Защо не? Хайде да разгледаме града.
Ще спим довечера. Да вървим.
Просто ще... Да.
Какво?
Ама че е задушно. Защо не взехме колата?
Защото Франческа ще кара, а не ни се умира.
Не съм виновна, че нюйоркчани карат бавно. - Никой друг не мисли така.
Лайза беше права.
Това място е скучно.
Хайде да влезем тук.
Пише "магазин". Феноменално.
Иска ми се да имаше повече расистки градински жокеи.
Какво?
Готов съм да се прибера.
МАГАЗИН
Не е възможно! Някой е превърнал този тромбон в лампа? Удивително.
Божичко!
Леля ми имаше същия комплект за чай.
Да не би да е Умпа Лумпа?
Да. - Браво на нея.
Имахме същия миксер!
Толкова е шумен. Будеше ме от сън, когато правеше палачинки.
Като стана дума, гладни ли сте? Наблизо има заведение...
Със Силвия ли живееше като малка? - Понякога.
Беше страхотно да идвам на гости на готината си леля в Ню Йорк.
Прекарвах цялото лято с нея.
Чак по-късно разбрах, че не са искали да видя
химиотерапията на майка ми.
Кога почина? - Бях на 17 г., още в гимназията.
Колко тъжно.
Напуснах я и започнах да пътувам. Исках да се махна възможно най-далеч.
Така и не се прибрах у дома.
Предполагам, че Силвия е моят дом.
Звучи като фантастична жена. - Ужасно е досадна.
Но я обичам.
Ей, Чарли? - Да?
Ще ми помогнеш ли? - Остави на мен, Бетани.
Много по-висок съм.
Виж какво сладурче.
Дали трябва...? - Инструментите са да свириш на тях.
Да.
Май е счупен.
Виж. Не е включен. - Да!
Виждал ли си толкова хубави яйца на птици?
Пробвай сега. Да.
Добре!
Не знаех, че можеш да свириш. - Шест години със сеньора Паредес.
Ей! - Още веднъж.
Ужасно е силно!
Вижте!
Ето го, идва.
Този орган е на 50 години.
Светът не ме съжали!
Жалко същество от мрака, що за живот си имал?
Репетирали ли са го?
Стига. Излез от ваната.
Пусни ме! - Излизай.
Не ме докосвай! - Излез от ваната.
Никога! Не!
Ще спреш ли? - Да. Ще спра.
Знам. Знам.
Може би трябва да забавиш темпото. Нищо не казвам.
Не. Ти спомена събранието на библиотекарите.
Вярно е. - Разкажи ми.
Наистина ли?
Много секс, много алкохол,
наркотици, ортопедични обувки.
Вярно е. - Още вино?
Благодаря. Това е тайната. - Удобни обувки.
Да, удобни обувки. - Хубаво е.
Искате ли да чуете история за Чарли?
Казвал ли ви е, че спечели шоу за таланти в шести клас?
Тази история не струва.
Ама че си скромен. Аплодираха те на крака.
Искам да я чуя. Какво направи?
Хайде, какво направи?
С Трейси Търуел изиграхме сцена от "Трамвай "Желание".
Бил си Стенли Ковалски?
Стела! - Благодаря. Извинете.
Съжалявам. - Да, точно така.
Благодаря. - Беше фантастично.
Беше по-добре. - Две октави по-ниско.
Чарли беше на 11 г. Гласът му беше детски.
Беше 1,20 м и 36 кг, но крещеше "Стела" на сцената.
Секси. - Благодаря.
Има и още.
Разплаках всички. Какво повече? - Размаза конкуренцията.
Момичето, което свиреше "Стълба към рая", момчето с фокстрота.
Вярно е. - Но Чарли си седеше тихо.
Когато чу, че е победил,
направо излетя от стола. - Купър.
Хукна по пътеката. - Купър.
Почти стигна сцената, когато падна!
Краката му се подкосиха.
Падна върху оркестъра и си сцепи главата.
Навсякъде имаше кръв, децата крещяха.
Дойде пожарната.
Накратко отмениха останалите часове за деня.
Това се казва талант.
Колко жалко.
Не, недей, за бога.
Не, спечелих. Браво на теб. - Какво ти става?
Всички го харесаха.
Стига.
Съжалявам.
Ей. Ей.
Когато бях малка, имах котарак на име Грег.
Страдаше от котешка епилепсия.
Братята ми купиха фенерче с пулсираща светлина,
за да го карат нарочно да припада.
Казаха, че танцувал брейк.
Какви ужасни деца.
Да.
Чарли много ми напомня за Грег.
Точно тук.
Не знам за вас, но се изморих от всички тези спомени.
Какво ще кажете да си лягаме?
Не сме изяли десерта. - Преядох.
Тук има много хубаво порто. - Предпочитам шери.
Виолончелото. Нищо не изпяхме.
Грег обичаше, когато свирех.
Само това спираше пристъпите му.
Както искате.
Да чуем виолончелото.
Още една глава увисва,
детето бавно някой отвежда.
Насилието води до страшна тишина.
Към кого сгрешихме?
Но вижте, не съм аз,
не е моето семейство.
В главата ти, в главата ти,
там се бием
с танкове и бомби.
С бомбите им, с оръжията им,
в главата ти, в главата ти,
там се бият.
Какво има в главата ти,
в главата ти.
Зомби, зомби, зомби.
А сега забавната част от вечерта. - Не мога да ходя повече.
Готов ли си? - Да.
Да вървим.
Това е бързият кон.
Облякъл си халата ми?
Да, хайде.
По мярка ми е.
Скъпи. - Какво има?
Не го умирисвай на мъж.
Късно е. - Не!
Престани.
Здравей.
Здрасти.
Това елени ли са? - Секси елени.
Секси елени. Да.
А ти си...
Което гладно животно яде елени.
Пума.
Гладна пума.
Не, по-ниско.
Не толкова гърлено.
Какво?
Да.
Добре. - Да.
Какво? - Аз съм еленът.
Ясно.
Трябва да дойдеш при мен.
Като пумата, да. - Да.
Да, точно така.
Много си гладен.
Гладен съм. - Да.
Да! - Ела тук!
Готов ли си?
Готов съм.
Прекалено ли се вълнуваш?
Добре съм.
О, да.
Да!
Гледай ти.
Винаги са тихите.
Купър! Купър! - Какво?
За Чарли е! Спешно е.
Стига.
Чарли. - Боже мой.
Чарли? Добре ли си? - Да.
Мисля, че имах припадък.
О, не. - Също като Грег.
Припадък ли? Обикновено губиш съзнание.
Явно този път е бил припадък.
Да повикаме линейка. - Не.
Добре съм. Честно.
Чарли, припадъците са сериозно нещо.
Трябва да те наглеждат.
Не... Виж, мисля, че ми мина.
Трябва да сме сигурни. Ще се обадя.
Не! Не! - Да.
Ще повикам линейка. - Не искам! Не...
Вижте. Чувствам се по-добре.
Да, така изглежда.
Значи можем да си лягаме. - Да, абсолютно.
Съжалявам, че ви обезпокоих.
Хайде.
Почини си. - Да, благодаря.
Съжалявам.
Засега ще трябва да ти спра секса.
Просто не е безопасно. - Разбирам.
Спокойно, тигре.
Почакай пак да загрея. - Да. Разбира се. Притопли се.
Какво?
Ако е Чарли, ще го убия. - Може да е леля.
Нека ти се обади след пет... 45 минути.
Започва да ми се струва, че не ме искаш.
Заради татуировките ли е?
Съжалявам за някои от тях.
Тази леко расистка ли е? Да.
Исках ли да е така? Не.
Скенерът й...
Има разсейки.
Съжалявам, Франческа.
Боже мой.
Това е краят.
Ще я изгубя.
Не.
Тя...
Ще се оправи.
Да, ще се оправи.
Какво е това?
Невероятно.
Съжалявам. Имаш страхотно дупе.
Леля ми умира от рак.
Той не го знае.
Наистина ли?
Трябва да се махна оттук.
Не съм възбуден, защото има рак.
Там някъде има комплимент. - Какво стана?
Не ми се говори за това, Купър.
Трябваше да се сетя.
За теб е.
Благодаря.
Няма нужда да си тук. Мога да се справя и сама.
Знаеш, че разбирам от смърт и отчаяние.
Ако оздравее като по чудо, ще те оставя сама.
Знаеш ли съзвездията? - Моля те, отраснах в града.
Видях звездите, когато спря токът през 2003 г.
Като малка ги гледах с часове и си измислях мои съзвездия.
Фламинго с куфар.
Щом казваш.
Хубаво е да знаеш, че винаги ще са там.
Колко й остава?
Може да спечели време с химиотерапия,
но има метастази в черния дроб...
Ужасно.
Иска ли да направи нещо? Да изкачи планина. Да посети Индия?
Да изстреля ракета по каравана на Додж.
Какво?
Бившият й е имал такава.
Направила е всичко останало.
Силвия е такава.
Не чака разрешение, а просто прави каквото иска.
Значи е страхотна. - Да.
Малцина живеят така. Не съм от тях.
Чарли,
когато падна,
каза, че вече не можеш да си покрай мен.
Оттогава се виждаме почти всеки ден,
а ето ни и сега.
Да, но това е ужасно депресиращо.
Стига.
Днес в антикварния магазин?
Изглеждаше, че се забавляваш. Беше щастлив.
Не бях щастлив, а весел.
Да.
Бях малко повече от весела. Бях щастлива.
Франческа.
Какво? - Почакай. Моля те.
Добре, бях щастлив.
Щастлив съм. Никога не съм бил толкова щастлив. И е заради теб.
Но още си прав. - Знам.
Не би трябвало. Трябваше да припадна.
Но всеки път, когато усетя,
че изпитвам щастие,
поглеждам теб и Купър,
и се натъжавам.
Но аз излизам с брат ти. Ти ни събра.
Знам. Така работи.
Не мисля, че трябва да се виждаме. - Франческа.
Франческа.
Бетани, какво правиш тук? Има всякакви насекоми.
Нещо наистина не ти е наред.
Да.
Знам.
Опитах се да съм честен.
Не това.
Ти.
Аз ли?
Аз съм забавна, Чарли.
Наистина съм забавна. - Разбира се.
И съм красива.
Казвали са ми, че съм красива.
Красива си.
Накара ме да мисля, че имаме шанс.
Искам да скъсаме.
Разбирам те напълно.
ЗА ФРАНЧЕСКА
Здравей. - Здрасти.
Заповядай.
Как е Силвия? - Държи се.
Слънчогледи. - Да.
Любимите ми. - От истински цветар, а не от магазина.
Сега знам, че съм специална.
Какво е това?
Също е за теб.
Какво е? - Това е въпросът.
Не го избрах аз.
Просто го взех...
Миксерът на леля.
Сетил си се.
Да.
Много ми харесва.
Благодаря. - Да.
Ужасно съжалявам, че онзи ден ти се развиках.
Просто...
Много ми е трудно. - Да.
Нали знаеш?
Когато някой изгуби свой близък,
трябва да преосмисли
себе си. - Да, добре.
Благодаря. - Добре.
Така.
Да отидем да хапнем. - Знаеш ли какво?
Не ми се ходи в ресторант. Защо не си поръчаме за вкъщи?
Стига. Навън е хубаво. Ще седнем на тераса.
Просто съм изморена.
Мислех, че искаш да спреш да мислиш за леля си.
Да.
Не мога все да бягам.
Трябва да се справя.
Ще ми помогнеш ли?
Да. Разбира се.
Да го направим.
Кажи ми.
С какво те плаши това, че леля ти ще умре?
Добре.
Първо,
тя ще ми липсва.
Ще се чувствам съвсем сама.
Сякаш не съм прекарала достатъчно време с нея.
Детството ми.
Предпочитам аз да умра, за да не остана без нея.
Тя е най-добрата ми приятелка.
Знаеш ли, Франческа...
Трябва да си вървя.
Какво? - Да.
Къде отиваш? Излях си чувствата. - Знам.
И аз те насърчих, така че вината е и моя.
Държиш се ужасно!
Знам. Не, права си. Въобще не ми е приятно.
Как може да си толкова мил, а после да не ти пука?
Защото...
Всъщност не бях мил.
Ужасно съжалявам. Довиждане.
МИКСЕР - 45 ДОЛАРА
АНТИКИ - ЗАПАЗЕН ЗА ЧАРЛИ
Внимавай, глупак!
Благодаря, Ню Йорк. - Какво каза?
Здрасти.
Хареса миксера.
Така ли? Какво каза?
"Миксерът ми харесва."
Добре, радвам се.
Нужен беше само един жалък опит за разговор, за да скъсаме.
Не можеше ли да е преди седмици?
Колко жалко. Можеше да се чукаш през цялото това време.
Защо привличам толкова банални мъже?
Освен ако не е обратното. - Те ме привличат?
Сякаш харесвам някакъв феромон в гела за коса?
Мисля, че те привлича това, което не са.
Не разбирам, Йода. И не се смея на голата ти глава.
Дано не е така.
Силвия Торон?
Как се чувстваш? - По-добре, отколкото след час.
Ела.
Приеми го, Франческа. Хитруша си. - Стига, не съм.
Знаеш, че е така. Досадно е, когато го отричаш.
Добре, какво искаш да кажеш?
Въпросът е,
че мъжете винаги ще те искат,
но е нужен специален мъж, за да те обича
и да оцени колко си специална.
Каза ми го, когато веждите ми се събраха.
Тогава те излъгах. Сега говорим за Чарли.
Той ме отхвърли.
Просто прави като теб, защитава те.
Проклето място.
Знам.
Какво точно планираше? - Какво?
Да ни помогнеш да се сдобрим, за да продължиш да си нещастен?
Защо мислиш, че съм нещастен? - Заради лицето ти.
Нещастното ти лице.
Мислех, че ще я зарадва.
Не се получи така. Скъсахме.
Какво? Защо?
Защо не съм влюбен в нея, а ти си.
Чарли ме обича.
Каза ли ти го?
Доколкото можеше.
А ти обичаш ли го?
Как бих могла? - Франческа.
Не се страхувай да го обичаш, защото можеш да го изгубиш.
Но това не те спря да излизаш с нея. - Не. И наистина съжалявам.
Не защото те изместих, а защото ти го поиска.
Какво значи това?
Цял живот съм ти помагал.
Поемах ударите ти, пазех ти гърба.
И дълго време ми харесваше.
Харесваше ми да се грижа за по-големия си брат.
Успокой се, мъник.
Знаеш, че е вярно. Мислех, че те защитавам, но не беше така.
Използваше ме. - Какво?
Криеше се зад мен, манипулираше ме... - Какво говориш?
Какво ли? Държиш се с мен, сякаш съм голям, глупав емоционален таран.
Писна ми! Писна ми да съм емоционалният ти таран.
Не си ми... - Таран.
Както и да е, спри да мислиш за себе си за секунда.
Нямаш тази скапана болест, Купър.
Не живееш в постоянен страх, че ще се изложиш или ще умреш.
Живееш точно така, както искаш, и пак успяваш да се прецакаш!
Благодаря. - Моля.
Знаеш ли какво?
Чарли, знам най-добре.
Знам колко е ужасна болестта ти. - Така ли?
Децата ти се смеят.
Разбираш ли? Виждал съм как деца се смеят на брат ми.
Виждам, че си самотен.
Ужасно е.
Съжалявам.
Но има граница между болестта и страха. - Не и това.
И става извинение!
За бога! Каза, че разбираш!
Никой не иска среща с човек,
който ще отиде в болницата, щом се целунат.
Да имаш връзка значи да си щастлив!
Не мога да го направя! - Напротив, можеш!
Просто трябва да се научиш да приемаш последиците.
Върви, Чарли.
Ей, ей.
Върви при нея. - Не мога.
Внимавай. - Не, ти внимавай. Разбираш ли?
Разбираш ли всъщност?
Не мога. Ти можеш, но аз не мога.
Ще се развълнуваш. - Искам да се развълнувам!
Защо никога не мога да се вълнувам?
Поеми си дъх.
Успокой се.
Защо?
Чарли?
Събуди се, Чарли! Ще те изпусна!
Чарли!
Помощ!
Чарли!
Хайде! Хайде!
Давай! - Хванах те!
За бога.
Добре ли си, глупако?
А, добре си.
Благодаря!
Благодаря, Ню Йорк!
Да, добре.
Какво? - Ще го направя.
Така ли? - Да.
Неделя сутрин след йогата. - О, Чарли. Не чакай.
Отиди още сега!
Сега ли? - Хайде!
Какво? - Отивай!
Добре. Как изглеждам?
Ужасно. И смърдиш.
Носиш глупава раничка.
Но трябва да отидеш. - Трябва.
Да, трябва.
Върви да бъдеш щастлив.
Отивам.
ЧАРЛИ
Вдигни телефона, Франческа.
Животът е за живеене. Вдигни го.
Чарли? - Франческа!
Къде си? Трябва да се видим.
В болницата съм с леля.
Идеално.
Идвам.
Точно така. Ще успееш. Боже мой!
Не мога да повярвам! Ти ходиш, Стенли!
Седни, Стенли.
Добре.
Това сигурно е шега.
Помогни ми, Боже.
Чарли! Божичко. - Добре.
Добре, добре. - Какво стана?
Прекрасно бебе.
Толкова беше хубаво. - Пийни си вода.
Твърде е освежаваща. Да. - Извинявай.
Това Силвия ли е? - Чарли.
Как си? - Била съм и по-добре.
Каза, че искаш да ме видиш.
Да.
Защо си толкова хубава?
И ти си сладък. - Не ми помагаш.
Искаш ли да отидем някъде насаме? - Не.
Добре.
Франческа...
Добре. Ето, така. - Благодаря.
Не мога...
Не мога да карам с пуснато радио,
защото може да катастрофирам, ако пуснат "Пойнтър Систърс".
Не мога да се разхождам по плажа, ако има тюлени.
Не мога да ям пуканки. Не мога да карам сърф.
Не мога да плувам, ако водата е над гърдите ми,
особено ако някой си играе с голдън ретривъра си.
Не мога да съм сам на барбекюто.
Не мога да отида в Гранд Каньон,
защото е твърде красив на снимките.
Бих искал да имам деца.
Но трябва да са скучни или глезени, защото ако са сладки...
Чарли.
Ще си осиновим най-ужасните деца.
Целунете се, за бога!
ОДА НА РАДОСТТА
Превод на субтитрите: Владислав Иванов